Néhány 2009-es adatról

A 2010 nyarára elkészült keresőfelületes adatbázis jó alkalmat teremt néhány adat összevetésére. A könyvtárak statisztikai adatainak 2000-2007 közötti összehasonlítását, tendenciák, változási irányok kimutatását egy korábbi cikkünk elvégezte. Most vessünk pillantást a későbbi évek számaira. A következőkben csak a működő könyvtárakról lesz szó.   
  2006-tól 2009-ig általában vagy stagnálást, vagy a korábbi éveket folytató esést látunk. Ám néhány esetben 2009-ben meglepő, egy-egyben pedig ugrásszerű növekményt tapasztalunk.    
Mi lehet ennek a hátterében?
  Magyarországon a statisztikai adatszolgáltatási buzgalom és figyelem – sajnos – igencsak ingadozó. Sok könyvtárban nincs meg az adatközlési fegyelmezettség, vagyis hogy ha esik, ha fúj, időben és pontosan közlöm könyvtáram adatait. Emiatt jelentős az adatszolgáltatók számának – és ami ezzel jár: a közölt összadatok hullámzása. Ezt nem szabad szem elől tévesztenünk. 
  A néhány érdekes 2009-es adat:

Adatok	2008	2009	
Összeg / Az adatszolgáltató települések népessége, fő	8 641 488	9 835 105	
Darab / A könyvtárak száma	1 826	3 547	
Összeg / A szolgáltatóhelyek száma	3 192	2 564	
Összeg / Alapterület, m2	830 368	840 027	
Átlag / Alapterület, m2	455	237	
Átlag / A heti nyitvatartó napok száma	4,39	3,80	
Átlag / A heti nyitvatartó órák száma	27,75	19,98	
Összeg / Kurrens folyóiratok, a címek száma	112 246	125 275	
Összeg / Könyvtáros, fő	6 902	9 017	
Összeg / Könyvtáros, TMI, fő	5 692,59	7 190,45	

  Az adatszolgáltatók kijelölésének fő elve 2008-ig az volt, hogy az önálló könyvtárak (nem más könyvtárak fiókjai) kötelezettek adatot közölni, és fordítva: a nem önálló könyvtárak (fiókok, ellátott szolgáltatóhelyek) adatait az anyaintézmény (az ellátó könyvtár) a saját adataihoz hozzáadva közli. Ez az elv addig tudott érvényesülni, amíg a 2005-ben bevezetett, 2007-től gyorsan terjedő mozgókönyvtári ellátás radikálisan át nem formálta a kistelepülések könyvtári ellátását. Az állami normatíva hatására tömegesen szűntek meg az önálló községi könyvtárak, és minősültek át mozgókönyvtári szolgáltatóhellyé. Ezt a statisztika nem követte, hiszen nem volt (mellesleg: ma sincs) jogi háttere annak, hogy ezek a szolgáltatóhelyek is külön tételként (nem összevonva) közöljenek adatot.
  Persze adatok nem vesztek el, hiszen az ellátó könyvtár hivatalosan a saját adataihoz hozzáadta a mozgókönyvtárainak adatait; eltérésnek csak az önálló könyvtárak számában kellett (volna…) keletkeznie.
  2008-ra az adatok belső ellentmondása már elviselhetetlenné nőtt. Míg 2003-05-ben cca. 3.300 önálló könyvtár jelentett, addig számuk 2008-ra 1.826-ra csökkent (a többi mozgókönyvtárrá alakult át). Így lehet pl. az, hogy a 2-2,5 Md Ft körüli éves állománygyarapító összeget majd’ feleannyi könyvtár költötte el – a statisztika szerint.
  2009-re vonatkozóan döntés született arról, hogy a mozgókönyvtárak külön közöljék adataikat, ezért ebben az évben az adatszolgáltatók száma 3.500-ra nőtt.
  Kiinduló kérdésünket ezek fényében újra föltehetjük: ha az adatközlők száma nőtt is, az adatokban (nagy) változásnak nem szabadott volna lennie. Mégis, a táblázat mást mutat. Vajon mit?
  Az ellátott lélekszám nagyon megnőtt, ami azt jelenti, hogy az adatszolgáltatói körbe 2008-ig nem tartozó települések 2009-ben már megjelentek mozgókönyvtáraikkal. Hasonló következtetést sugall a könyvtárak számának ugrásszerű emelkedése, és a „klasszikus” szolgáltatóhelyek (a fiókok) számának csökkenése is: az ellátott szolgáltatóhelyek átkerültek az utóbbi rovatból az előbbibe. De a nyitvatartási átlagidő esése is erre mutat: a nyitva kevesebbet tartó kistelepülési szolgáltatóhelyek külön tételként történt bekapcsolása a statisztikába az átlagidőt csökkenti. Az alapterület összege nyilván nőtt a szolgáltatóhelyekével, ám az egy helyre eső átlaga csökkent. Hasonló értelmezéssel élhetünk a könyvtárosok számával kapcsolatban. A kurrens folyóiratok számának emelkedését az okozhatja, hogy az állomány egyéb részét (könyvek) az ellátótól kapja a mozgókönyvtár, az újságokat sok helyen a helyi polgármesteri hivatal fizeti elő.
  Örök tanulság: az adat értelmezés nélkül üres szám.

Somogyi József